Cris, kaj je?
Tako te ljubim.
Me ti ne ljubiš več?
Napredujem, to vem.
Ampak moja žena, nikakor noče priti sem.
Vse jo zmede, telefon, tv novice, nakupovanje...
Ponovno se vrne nazaj in ves moj trud je zaman.
Jaz pa se počutim ravno obratno. Vidim TV, internet, majice,
več kot vidim, vedno bolj se mi vse zdi neresnično.
Mislim da sem nekaj začutila. Kajne?
Linda, tukaj Cris Kelvin, kličem, da ti sporočim
da imam dva prosta termina; ob 7-ih v ponedeljek ali pa ob 16:15 v torek.
Sporoči mi, če ti termina ustrezata. Hvala.
Vem, da to ni res.
Poznam te in vem da to ni res.
V redu. Veseli me.
Se bova videla v sredo?
Vam lahko pomagam?
Iščeva dr. Cris Kelvina.
Cris...
Ne vem kako se počutiš, ko ti takole pošiljam sporočilo.
Oprosti če se ti zdi čudno ampak ti si edina oseba, kateri zaupam...
v takšnih situacijah.
Potrebujem tvojo pomoč.
Moraš priti sem na Solaris.
Ne vem kako naj ti opišem, kaj se dogaja tukaj.
Tudi med seboj se ne moremo sporazumeti kaj bi to bilo.
Oziroma kaj lahko sploh storimo.
Ena rešitev bi mogoče bila, da bi odšli.
Ampak tega pa nihče noče. Zato te na tak način prosim.
Jaz...
Posadki sem povedal o tvojih izkušnjah s tega področja.
Zato si idealen kandidat za to stvar. Ne skrbi, nisem jim povedal zakaj.
Res je.
Torej?
Upam, da boš prišel na Solaris, Cris.
Vsaj moral bi. Videl boš o čem govorim.
Želel bi ti povedati kaj več o tem, ampak...
ljudje prisluškujejo.
V sporočilu lahko vidite utrujenost dr. Gibariana. Podjetje je zaskrbljeno.
Zakaj niste poslali pomoč? -Saj smo.
Kontakt smo izgubili, ko so se približali Solarisu. Niso se vrnili.
Saj imate kakšno umetno inteligenco na ladji? -Ugasnili so ga.
Podjetje je upalo, da bo problem rešilo brez vmešavanja civilistov, ampak...
Očitno je to izredno resna situacija.
Vse smo pripravili, ne bi smelo biti problemov.
Let je popolnoma avtomatiziran, večino leta boste prespali.
Verjamemo, da boste odšli tja in se z posadko pogajali o varnem povratku.
To želi vsa posadka?
Seveda.
Počakaj... Vrni se...
Ne.
Kelvin, kajne?
Da.
Kelvin, da.
Oprosti glede tega, saj veš imena...
Torej si prišel? -V redu sem.
Čigava kri je v laboratoriju?
Da, kri...
Ta je...
Katan je...
Prišli so nam na pomoč, on pa jih je napadel.
Kaj pa se je zgodilo z Gibarianom?
Da.
Samomor.
Kdo ga je našel? -Jaz sem ga.
Kaj se je zgodilo z Rissem?
Riss pa je... ne vem, nekam je izginil.
Izginil? -Izginil.
Kar izginil je? -Da.
Res ne vemo. Ampak na ladji ga ni.
To je vse kar vemo.
Kje pa je dr. Gordon?
V sobi je...
ne bo vas pustila notri.
Mi lahko poveš kaj se dogaja tukaj?
Lahko bi ti sicer povedal ampak...
ne vem ali ti smem povedati.
Samo pogovoriti se želim.
Obljubiti mi morate, da ne boste poskušali vstopiti.
Prav.
Torej? Kaj se je zgodilo z Gibarianom?
Kaj niste govorili z Snowom? -Rekel je, da mi boste vi povedali.
Ni kaj povedati. Ubil se je.
Zakaj se niste vrnili domov? Kaj se je zgodilo tukaj?
Ste kaj našli?
Čemu ste sploh prišli? -Rad bi razčistil vse,
preden zapustim ladjo s preostankom posadke.
Dokler se tudi vam ne bo zgodilo, nima smisla razpravljati.
Ej?
Ej!
Kdo vse je še tukaj?
Kdo je... videl sem nekega dečka.
Gibarianov sin.
Michael. -Kako je to mogoče?
Zato pa si tukaj.
Rad bi govoril z vama s Gordonom. Potrebujem informacije.
Prav.
Kako dolgo si že buden? -Buden? -Da.
Oziroma kako dolgo boš zdržal buden.
Ko boš šel spat, ti svetujem, da vrata zakleneš.
Delal sem na projektu NASA, preden je bil prodan DBU.
Izučena sem za področje fizike. Tukaj sem z namenom, da ugotovim ekonomski potencial Solarisa,
če ga je možno izkoristiti kot vir energije.
Zbirala sem podatke, ko se je to začelo dogajati.
Si naredila preverila hrano, vodo, zrak?
VSaj 50-krat sem preverila, nobenih sledi zastrupitve ni.
Kako pa se ti počutiš?
Despresivna sem, hipomanična, nespečna.
Klavstrofobična, dezorientirana, v šoku.
To ni tako neobičajno glede na okoliščine. -Vem.
Torej mi lahko poveš kaj se tukaj dogaja?
Želim samo, da se to neha. In jaz bom to zaustavila.
Če mi bo uspelo, bo to pomenilo, da sem bolj pametna od tega.
Saj veš, da lahko odidemo domov. Garantiram ti.
Da.
Pravzaprav bi dal vse da bi se vrnil na Zemljo.
Ampak Gordon je...
Gordon je... Gordon, saj veš.
Bom videl kaj lahko storim.
V vesolje smo odšli...
pripravljeni na vse.
Na smrt.
Ponosni smo nase. Ko pa bolje razmisliš,
ta naš ponos, kakšna sramota.
Ne želimo drugih svetov.
Torej...
Kako je s sinom? -V redu.
Joka in se pokaka v planice vsaki 2 uri.
Kdaj oddideš?
Prekinili so projekt.
Tega pa nisem vedel. -Nihče še ne ve.
Govori se, da vlada išče kupca.
Ko bi lahko vsaj povedali ljudem kaj se tam gori dogaja.
Torej doktor...
mi preiskujemo Solaris, najbolj zanimivo pa je...
zdi se da je aktiven, kot da bi vedel, da ga opazujemo. Težko razložim.
Me sploh poslušaš Cris?
Torej...
Kar pojdi. Ime ji je Rheya, malo je čudna ampak splača se poskusiti.
Mogoče pa potrebuje psihiatra. -Kot vsi.
Nikar ne zafrkni.
Ti začni.
Res? V redu.
Utrgalo se mi bo, če te ne bom povabil ven.
Se ti to dostikrat zgodi? -Samo včasih.
Poskusi s poezijo.
Smrt brez pomena. -Tomas?
To ni ravno primerna pesem.
Nisi zgledala ravno srečna, ko sem te videl v vlaku.
Res nisem bila.
Pa nocoj?
Prezgodaj je.
Hudiča!!
Buden sem.
Da.
Kako si lahko ti tukaj?
Kako to misliš?
Kaj meniš, kje si? V tem trenutku?
Doma.
Kje doma?
S teboj, skupaj živiva.
Torej se spominjaš, da sva bila skupaj, vendar ne pa kje?
V najinem stanovanju sva bila. -Opiši ga.
Mračno je, zelo mračno.
Nobenih slik na zidu.
Nikjer nobenih fotografij.
Tudi na hladilniku ni fotografij, to pa je malo čudno.
Se spominjaš kje sva se prvič videla?
V vagonu.
Cris?
Veseli me, da te vidim.
Tako te ljubim.
Kaj me ne ljubiš?
Moram k posadki nekaj preverit. -Ne. Ne!
Ne, Ne! Ne zapuščaj me. -Zakaj ne?
Zakaj? Ne vem.
Ne vem.
V redu.
Zakaj sediš tam?
Se lahko vsedem zraven?
Kaj je bilo to?
Da... kaj praviš na to.
Nisem še končal.
Kje pa je tvoj obiskovalec?
Ne vem. Izginil je.
Kdo pa je bil? -Moj brat.
Kdo pa je bila ona?
Moja žena.
Mrtva?
Kako ji je bilo ime?
Se bo vrnila?
Želiš to?
Ni. Namenjeno je nekomu, zato so ga objavili.
To nič ne pomeni. Naj te ne zanima kaj drugi o tem mislijo.
Da. To je noro.
To je noro. Všeč mi je. Poudari barvno mojih oči.
Si jo pokazala svojemu očetu? -Da. Všeč mu je bilo. -Kaj je rekel?
Da mu je všeč.
Nekateri ljudje ne dajo tako zlahka komplimentov.
No, kaj praviš. -Lahko govoriva o čem drugem?
Kakor želiš.
Vedno ko to omenim, se zafrkavaš.
Vem. Žal mi je. Samo...
Tako težko mi je. -Še vedno?
Mogoče pa te nisem dobro vprašal?
Ne, ni stvar v tem.
Če ne boš odgovorila, bom čez 15 let nehal spraševati.
Kaj je to?
Del pesmi, ki si mi jo povedal, ko sva se srečala.
Takrat ko si se zaljubila vame. -Ni res.
Kdo je tvoj naljubši pesnik? -Dilan Tomas.
Glej, še več je...
Začne se...
Nekoč je bil mladenič iz Kentakija. -Vedela sem, ne bom se poročila s teboj.
O, poročila se boš.
Zakaj morava povabiti še koga?
Potrebujeva priče.
Drugače nama ne bi nihče verjel.
Ko sem bila majhna, sem imela izmišljenega prijatelja, Mikašelia.
Živel je na posterju v kotu sobe.
Zelo pristen odnos sva imela, ker sem bila edinka.
Bil mi je kot brat, stalno sva se prepirala in tepla.
Čez nekaj let je mama prenehala govoriti z menoj.
Z menoj je komunicirala tako kot Mikašeli in mi pisala pisma.
Ko sva z Mikašelijem nehala, je bila zadovoljna.
To je bil res čuden način odraščanja.
Z pravim človekom si bila. -Znala sam to, to je super.
Rheya?
To sem jaz.
Tega se ne spominjam.
Kje si to dobil?
Preden sem prišel sem.
Sem bila s teboj? -Ne.
Ničesar se ne spominjam.
Samo tebe se spomnim.
Se bila bolna?
Tako nekako.
Sva bila narazen? -Da. -Kako dolgo?
Nekaj let.
Si bil sam? -Da.
Ti je bilo težko?
Lažje bi bilo če ne bi bil sam.
Si razmišljal o meni?
Da.
Kaj je to zunaj?
Solaris.
Moj bog, da.
Ne morem se spomniti kako sem prišla sem. Se prišla s teboj?
Res ne vem kako si se znašla tukaj. -Kako to misliš?
Zbudil sem se in ti si bila tukaj.
Torej me včeraj ni bilo tukaj? -Ne.
Dobro.
Obleči se.
Opazili bodo, če te ne bo.
Opazili bodo.
Lahko razumem vse, menjanje razpoloženja,......
zamenjavo služb vsakih 3 mesecev, vse to.
Ampak ne razumem, zakaj si to skrivala pred mano. Zakaj?
Želiš ostati tukaj?
Potrebujem pomoč, ne morem sam.
Vse o bogu si je izmislil človek.
Celo meje, ljudske meje, dizajn, ustvarjanje.
Jaz govorim o visoko-razviti inteligenci.
Govoriš o nečem drugem. Mi se pogovarjamo o možu z belo brado.
Opisuješ ga z človeškimi lastnostmi, čeprav ni človek.
Če poznaš vse elemnte vesolja in časa, potem obstajamo.
Nobene skrivnosti ni, pravzaprav smo matematično dokazani, to je vse.
Kako pa pojasnuješ to, da se edini od živih bitij na tem planetu
zavedamo smrti. -Tega ne morem razložiti.
Mogoče če upoštevamo verovanje.
Oprostite.
Kje si bila?
Čim dalje od teh kretenskih ljudi.
Moji prijatelji so.
Da.
Cris, morava se pogovoriti.
Kaj ni v redu?
Ne razumem kaj se dogaja.
In četudi bi razumela, ne vem kako naj se znajdem.
Kako to misliš?
Mislim...
Nisem oseba, ki se jo spominjam, nisem prepričana če se to sploh jaz.
Spominjam se stvari ampak...
ne spomnim se, da bi bila tam.
Nobenih izkušenje glede tega se ne spomnim.
Resnično...
resnično poskušam razumeti.
In...
Te čudne misli, ki jih imam v glavi, sploh ne vem od kod so.
Bojim se.
Ne vem kaj se dogaja. Kaj ti misliš, da se dogaja?
Odpočiti se moraš. Vzemi to. -Ne, ti ne razumeš.
Ne razumem kaj se dogaja, s tem ne morem živeti.
Tega se spomnim. Ampak...
Ne spomnim se, da sem te videla...
sploh se ne spomnim, da sem bila tam.
To se ti dogaja zaradi stresa, zato jemlješ to.
Da.
V redu boš. Pogovoriti se grem z Gordonom in Snowom pa se bomo vrnili na Zemljo.
Vse bo v redu.
Takoj se vrnem.
Bo šlo? -Da.
Vrata se zaklenejo od znotraj, tukaj si povsem varna.
Si prepričana, da bo šlo?
Stalno me to sprašuješ, da, v redu bom.
Ostani tukaj.
Bil sem tako zaskrbljen zanj,
sedaj pa sem bolj zaskrbljen zate, posebej ker si prvo poslal nazaj,
po tem ko si prvo poslal. Ti si res...
Lahko si jezen kolikor hočeš.
Ona ne sme nikoli nič slišati glede tega. Razumeš?
Je noseča?
Kam greš? -Ne morem biti tukaj.
Kaj? -Morala bi mi povedati.
To ne ničesar spremenilo. -A res?
Morala sem, nujno sem morala, saj veš kako je glede mene.
Nisem vedela, da se boš tako odzval. Poslušaj me...
Sploh nisem vedela ali ga želiš.
Zakaj bi želel otroka, ki bi prinesel veselje v hišo.
Ne Cris! Ostani! Ostani!
Ne razumeš.
Moraš razumeti, da nisem vedela, da bi rad otroka. Brez tebe ne bom zmogla.
Potem pa pač ne boš. Pusti me! Ne!
Bog.
Ti bi rad spremnil odločitev dr. Gordon. Gordon in tvoja žena, zelo lepa ženska,
lepa je, kajne? Seveda je lepa, tvoja žena je lepa.
Onidve sta skupaj. Zato sedaj razmišljam, ženske...
Torej imamo dve ženski.
Če jih združiva, potem veš kaj se bo zgodilo, kajne?
Malo se bosta pogovorili. V dobrem smislu seveda.
Stvari se bodo malo omehčale. Tak je moj načrt. Kaj praviš?
Moram razmisliti.
"Smrt brez pomena"
"Goli mrtvi človek bo tisti"
"Z člvoekom na vetru, zahodnega meseca"
"Ko bodo kosti čiste in ko čiste kosti izginejo"
"Zvezde bodo imeli na zapestjih in stopalih"
"Če pobesnijo bodo znoreli"
"Tisti, ki potonijo v morje bodo spet vstali"
"Ljubimci bodo bili izgubljeni, a ljubezen večna"
"Smrt brez pomena"
Našel si me.
Vrnil sem se pote.
Tega dne sem se vrnil.
Oprosti.
Dovolj ugibanja.
Obiskovalci obstajajo, ali pa ne
nisem prepričan. Kaj misliš?
Verjetno. Kako pa so stabilizirani?
Ugibaj.
Ne vem, mogoče z X poljem.
Če ustvarimo negativno X polje in jih napademo z pozitivnim, bodo mogoče izginili?
Mogoče, potrebovali bomo veliko energije. -Izklopili bomo vso nepotrebno opremo.
To je samo teorija, mogoče pa se motimo.
Ugotovimo. Vrnimo ladjo na Zemljo.
Kaj pa če nam bodo sledili?
Tukaj se je začelo dogajati, lahko se tudi na Zemlji.
Kaj ne vidite, da je to problem. To bi bila velika napaka.
Vemo, da vse to vpliva na norost, a on bi gledal kako se pobijamo.
Misliš, da so zaradi tega tukaj?
Njegova energija lahko naredi karkoli, celo uniči nas lahko.
Čez eno uro se vidimo v laboratoriju.
Ne bom ti dovolil. -Kako pa me boš zaustavil?
Kako mi boš preprečil? Po še tisto drugo moramo.
To ne bo težko. Samo smer spremenimo.
O čem ona govori?
Nič. Premalo kisika ima. -Mogoče pa ga ne rabijo.
O čem govorite? -Nisi ji povedal. -Povedal kaj?
Povedati kaj?
Že prej si prišla. Znebil se te je.
Kaj si naredil?
Poslal sem te v vesolje.
Bog!
Bog!!
Ne.
Ne dotikaj se me.
Nisem razumel.
Nehaj. Ne, ne!
Kaj si hotela narediti s tem?
Kelvin...
napaka je, da se na njih emocionalno navežeš.
Začeli bodo manipulirati s teboj.
Če bi bila grda, jo zagotovo ne bi bilo tukaj.
Ona je odraz tvojih misli, ti si jo tako napravil.
Živa je. -Ni človek. Razumi že.
Kaj pa je s tvojim obiskovalcem? Njega pa si pripravljena takoj ubiti.
Kdo je on? Kaj pa je on? Ali čuti? Se ga lahko dotakneš? Lahko govori?
V nemogoči situaciji smo.
Tvoja žena je mrtva. -Kako to veš? Kako si lahko prepričana v nekaj
kar sploh ne razumeš. -Kopija je.
Fiksna je in vodi tvoje misli. Moten si.
Ne bo šla nazaj z nami.
Ne prižigaj luči.
Zdi se ti, da sanjaš.
Ti nisi Gibarian.
Kdo pa sem potem?
Lutka, ti pa nisi. Mogoče pa si ti moja lutka?
Kot vse lutke, ki so ljudje. To so sanje lutke, postati človek.
Zašto si se ubil?
Takrat se je zdelo pametno. Sedaj pa mislim, da sem naredil napako.
Kaj pa je s tvojim sinom? -To ni moj sin, moj je na Zemlji.
Tista pa ni tvoja žena. Oni so samo del Solaris, tega nikar ne pozabi.
Kaj pa Solaris hoče od nas? -Zakaj misliš, da kaj hoče?
Zato morate oditi, če boste ostani in razmišljali zakaj je tako...
boste tukaj umrli. -Ne morem je pustiti.
Nekaj si zmilsi. Razumeš kaj ti pravim?
Odgovorov ni. Samo izberite.
Kaj se je zgodilo? Popila je kislino.
Mrtva je.
Ne.
Na to se nisem mogla navaditi. Da spet oživijo.
O, ne.
Zakaj si to storila?
Rheya. -Ne kliči me tako.
Dve komponete imamo.
Visoko energetski pospeševalnik in modulator.
Če nastavim dobro frekvenco, lahko dobil X žarke moči 90 gigahercev.
In ogromnu količino pozitivnih žarkov do 160 gigahercev.
To se preizkusila na mojem obiskovalcu.
Kaj se je zgodilo?
Izginil je. Vrnil se je tja odkoder je prišel.
To tudi ona želi.
Ne bom ji dovolil.
Prišla bo k meni ko boš spal.
Potem pa ne bom zaspal.
Kaj ne uvidiš, da sem jaz samo spomin, nisem popolna oseba.
V svojih spominih pa ti vse upravljaš.
Čeprav se ne spominjaš ničesar slabega, sem tu da to ovržem.
Nagnjena sem k samomorom samo zato, ker se me ti tako spominjaš. Moj glas
zveni tako zato ker si se me tako zapomnil.
Ne verjamem v to, da lahko spet doživiva isto.
Mislim, da bi to morala drugače storiti.
Takrat ko sem odšel, in si rekla da si sama, te nisem slišal ker sem bil jezen.
Zato je to moja priložnost, da popravim napako.
Sem jaz res Rheya?
Ne vem več. Z menoj vidim tebe.
Z menoj vidim tebe.
Ustvaril me je...
Ampak z njim ne morem komunicirati.
Sedaj me mora slišati.
Mora vedeti kaj se dogaja z menoj.
Imela sva nekakšen dogovor...
nekakšno tiho misel, da jaz nisem človeško bitje.
Ne, Rheya.
Cris...
Cris želim da napravo preizkusi na meni. Ti pa se vrni na Zemljo in povej vsem...
vse o Solarisu.
Ne.
To je edina pametna rešitev.
Nikoli ne bi mogla skupaj živeti na Zemlji. In ti to veš.
Nemogoče bi bilo.
Kakšno pa je tako življenje. Da smo tukaj obtičali, je to kakšno življenje.
Ne vem kako naj temu oporekam. Ampak to je vse kar imava.
Meni ustreza. Spočiti se moraš.
Zbolel boš. -Vseeno mi je.
Samo malo lezi. Prosim, Cris, spočiti se moraš.
Cris, nikar ne krivi dr. Gordon.
Ni ona kriva, prosila sem jo, da to stori.
Tako je bolje.
Našla sem svoje poslovilno sporočilo.
Pregledala sem tvoje stvari in našla iztrgano stran iz knjige pesmi.
Sedaj razumem...
da nisem ona, nisem Rheya.
Vem, da si me ljubil, vem, ker sem to začutila.
Tudi jaz sem te ljubila.
Želela bi lahko vedno živela skupaj s tem občutkom.
Mogoče pa kje obstaja mesto kjer bova lahko.
A zagotovo to ni tukaj na ladji ali na Zemlji.
To je vse kar ti lahko povem.
Ubila si jo. -Ne njo. Tisto. -To je umor. -Prosila me je.
Vrnila se bo. Zakaj si ji to dovolila! -Nehaj!
Ni bila človeško bitje. Bila je nekaj drugega.
Zmagati hočem.
Na čigavi strani si?
Kaj počneš? Nastavila bom opremo, vračam se domov.
Gordon!
Vedela sem. Kako dolgo je mrtev?
Težko je oceniti zaradi mrazu.
Napadel me je.
Ne vem kako sem prišel in kdo sem sploh jaz,
in kaj se dogaja. Preden pridemo do tega,
kaj je tisto tam? Kaj bi rada storila?
A, že vidim, ubiti me hočeta.
Povedal vam bo nekaj o tem, kar naenkrat sem se pojavil,
moj gostitelj pa me je izpustil noč, potem pa samo lahko noč in nato...
Jaz sem, ne pozabita, prvih 30 sekund obstoja v tem življenju
oziroma kako ga pač imenujeta, ubil nekoga.
Ubil sem nekoga, v bistvu sebe.
Veliko ljudi v podobni situaciji bi... ne vem.
To je neverjetna priložnost. To je nekakšen dar.
Predlagam, da na njemu uporabiva stroj.
Mislim da nimata več časa.
O čem govoriš?
Odkar ste začeli uporabljati stroj, je Solaris pripravil varovalne ukrepe.
Lahko opazita, da se nahajamo precej bližje kot ponavadi
privlači nas njegovo gravitacijsko polje in nas vleče k njemu.
Ta vaš stroj pa rabi energijo pogonskega reaktorja.
Vama lahko nekaj predlagam?
Najbolje, da me zakleneta tukaj in takoj pobegneta.
Privežite se.
Zemlja.
Ta beseda se mi zdi tako čudna.
Tako neznana.
Kako dolgo sem bil odsoten?
Kdaj sem se vrnil?
Ali ima sploh smisel.
Poskušal sem ujeti ritem mesta, kjer sem nekdaj živel.
Sledil sem instinktu.
Pazil na tišino.
Pripravil zavest, da se smeje.
Ne...
Obstaja...
Imel sem milijon razlogov za življenje na Zemlji.
Te razloge sem proučeval, dokler niso postali refleksi.
Preganjala me je ideja, da se bom napačno spominjal.
Glede tega nisem imel prav.
Vse turbine so pripravljene.
Odstranitev kapsule v teku.
Zapreti vse vhode in izhode.
Rheya!
Cris.
Kaj?
Sem sedaj živ ali mrtev?
Ni nam treba več razmišljati o tem.
Sedaj sva skupaj.
Vse kar sva prej počela je oproščeno. Vse!